Televizijske novosti Vanredne vesti Dvadesetogodišnjica Slovačke Republike
Prevod: Ivona Dimitrijević www.overaiprevodi.rs
Dvadeset godina imamo svoju državu,
svoju zemlju i domovinu.
Dvadest godina smo odgovorni sami za sebe.
Već dvadeset godina se radujemo i mučimo
menjamo se i borimo protiv vetrenjača.
Uprkos svim poteškoćama to je uspešna
i samouverena priča o samostalnosti.
Hajde da pogledamo kako smo se menjali ali i sazrevali.
Saznaćete kojim smo putem išli
kako smo verovali i saosećali.
Kako smo se trudili, ali i podbacivali.
Šta nam je trebalo, a šta još uvek nismo dobili.
Počinju vanredne televizijske novosti o dvadesetogodišnjici postanka Slovačke Republike.
DVADESETOGODIŠNJICA SLOVAČKE REPUBLIKE
A, hajde da počnemo onim, čime je to sve i počelo
raspadom Republike.
Doček Nove 1992. godine je mnogo Slovaka preplakalo,
drugi su pak veselo proslavljali.
Svima je pak bilo jasno da Čehoslovačka
koja je sa kratkom pauzom trajala 70 godina
ostaje prošlost.
Mnogi su se oslanjali na to da će raspad zajedničke zemlje
sprečiti glasanje naroda na referendumu.
Na kraju su o tome odlučila dva čoveka.
U novembru smo zajedno nazdravili za slobodu.
Ipak, nismo dugo izdržali zajedno.
To što je "89 izgledalo nezamislivo
je uskoro postala realnost.
Čehoslovačka, onakva kakva je postajala u komunizmu
nije mogla da se održi.
Počeli su sporovi, nacionalizam,
a događaji su krenuli stramputicom.
Vladimir Mečiar i Vaclav Klaus su preuzeli kormilo
i dogovorili su se o nama: bez nas!
Ja sam od samog početka predlagao referendum
ali za to nije postojala politička volja.
I tako je to stiglo
poslednji federalni doček Nove godine.
Svoje obaveze ću izvršavati u interesu građana
i očuvavati i braniti Ustav
i ostale zakone.
Mihal Kovač i Vladimir Mečiar
od kolega postadoše neprijatelji
njihova uzajamna neslaganja obeležila su
prve korake nove Republike.
Vladimir Mečiar: obljubljen ali i omrznut.
Ne imenuje se svaka epoha po osobi
koja je u njoj odigrala ključnu političku ulogu.
Vladimiru Mečiaru je to pak uspelo
Od 1994. sve do 1998.
Slovačka beleži mečiarizam.
Na početku beše očaranost.
Vladimir Mečiar je začarao Slovačke mase.
Iako je vlada našeg prvog premijera 1994. godine pala
za par meseci se vratila još jača
Mečiaru su aplaudirale pune sportske hale
Novu grupu obožavalaca su formirale
bakice demokratice.
1995. nastupa šok:
otmica predsednikovog sina u Austriju.
Osumnjičena postaje
Spremam se za to psihički i materijalno.
Ja to ocenjujem kao pozadinu surovog, bezobzirnog
političkog meča sa kojim vlada nije imala apsolutno ništa zajedničkog
Godinu dana kasnije u autu eksplodira
ključni svedok Robert Deniaš
ali se time obračun ne završava.
Svi su videli da ako se tu ne dese ozbiljne promene;
da će se Slovačka naći van svog civilizacijskog okvira.
Na nas nisu računali ni u NATO ni u Uniji
Američka ministarka inostranih poslova nas je uporedila sa crnom rupom.
Bilo je to strašno tužno...
Mečiar nije podnosi o kritiku.
Ma, nosite se, bre...
Predizborna atmosfera se 1998. sparušila
Dok se Mečiar
smejulio pored autoputeva sa inostranim zvezdama
No, to nije pomoglo.
Iako je dobio izbore
nije imao dovoljno glasova za formiranje vlade.
Završila se epoha koja je dobila ime prema svog glavnom akteru
Završio se mečiarizam.
Iako brojimo malo tunela; mračnim stazama su se mnogi aktivno posvećivali.
A da se pri tome nisu previše ni znojili
Od rudarskih metoda se vrlo brzo razvio način raspolaganja kompanijskom imovinom.
Nepznati postadoše bogataši...
A sve se pokreće privatizacijom.
Slovaci je trebalo da budu akcionarski narod.
Pokušaj sa abonentskim knjižicama nije uspeo.
Mečiar je obustavio drugi talas bonova,
te počeo da prodaje preduzeča: direktno odabranima.
Slovačka se upoznala sa imenima kao što su Rezeš, Or ili Hatina.
Bila je to otimačina veka.
Danas niko ne može da posvedoči ni istinu ni te događaje.
Mnogi od privatizera su upravljali firmama u svoju korist
a firme su propadale.
Sudbina istočno slovačke železare i dalje ostaje nejasna.
Nakon privatizera je na scenu nastupila nova vrsta preduzimača
Desetine hiljada ljudi svoje celoživotne štednje polaže na
račune nebankarskih organizacija.
Obećavali su 20% profite,
no klijentima su dobili samo uplakane oči.
Hoćemo svoje novce natrag.
Ali kad nam dojadi: imamo sekire i pijuke, mladiću
Pare su isparile:
prevarante iz privatizovanih fabrika nikad niko nije kazni;
ali je vlasnike nebankarskih ustanova prokurator stavio pred sud.
Apsolutno nezakonito: Sve!
Klijenti pak većinu svog novca nikada nisu videli
a novce nije videla ni država za fabrike koje su političari u devedesetima razdali svojim najmilijim.
Imaju već po dvadeset godina i odavno nisu više deca.
Imaju svoje živote i ljubavi.
Studiraju ili rade?
Prva deca Slovačke, koja je trebalo da budu simbol nove zemlje su porasla.
A mi smo pogledali kako danas žive:
Adam Bošela iz Banske Bistrice
i Sofija Faberova iz Ondrejova kod Levica.
I Robert i Sofija su takozvana deca Republike
bar ih je tako tada nazvao tadašnji predsednik vlade
Vladimir Mečiar. Iz godine u godinu sa njima redovno sretao
Trebalo je da budu simbol Nove Slovačke
Trebalo je tako, da mu sednem na koleno
i da izrecitujem pesmu ali kad je do toga došlo ja sam se rasplakala.
Tada sam to shvatala da je taj datum njenog rođenja nečim takvim: značajnim.
Svake godine su dečiji simboli Slovačke dobijali štedne knjižice
školske torbe, ali i igračke...
Svima nam je dao takve, velike pakete
Gospodin Mečiar je imao velike namere
i velike planove za budućnost, kako će sve da se promeni,
kako će da nam bude samo bolje.
Proslave su postale prošlost kad je Vladimir Mečiar završio;
za dvadeset godina su se o deci Republike brinuli prevashodno samo roditelji.
Imam gde da živim, imam šta da jedem
Kad bih imala problem, imam kome da se obratim.
Nije mi bilo loše uprkos tome što sam sama gajila Sofiju.
Sofija sad strudira filozofiju
iz prošlosti joj ostalo samo par fotografija
i stara pozivnica.
Bilo je to ono: Vau, mama, pogledaj!
Ali se to vremenom izgubilo.
Robert se pokazao: brat i on imaju svoj bend.
A ljubav ka umetnosti ga je dovela i na fakultet:
studira filmsku produkciju.
Šta želim?
Ali ja imam sve što hoću!
Slovačka Republika je nastala u vreme
kad deca nisu imala oko vrata mobilni
ili kljčeve od stana.
Trčali smo napolju od jutra do večeri,
igrali se lastiša i skupljali karike za nizanje.
A, sećam se da točak bicikla nije smeo da bude bez ratkapne napravljene od čašice jogurta.
A sećaš li se onih bojica što im se izvlačio grafit?
Vrlo dobro!
Bio je dovoljan komadić pomorandžine kore
da se u razredu, bukvalno raspali paljba.
Molim? Dobar da, može li Saška napolje?
Dok smo se mi zabavljali interfonima
u inostranstvu su već funkcionisali mobilni
ali je to takođe bio mukotrpan posao.
Prvi mobilni su u Slovačkoj koštali 150 000 kruna.
Ko je imao sličnu ciglu bio je frajer.
Bilo je tog šuma i kad je modem pokušavao da se spoji sa internetom.
U kompjutere smo stavljali diskete
i sa ovakvim igricama.
A kod ovih štampača su svetleli i kompanijski
Srećan tinejdžer devedesetih godina je izgledao
potpuno drugačije od srećnog tinejdžera danas
Ali, bez socijalnih mreža nikada ne bismo
saznali kako izgledaju ogledala i kupatila naših prijatelja.
Iako je Vladimir Mečiar bio trostruki premijer
zvanje najdužeg predsedika vlade
mu je ipak oteo neko drugi.
Strah od mečiarizma, biciklizam i obećanje
dvostrukih plata je na politički položaj iznedrilo Mikulaša Dzurindu
i novu generaciju političara.
Stigli su i novi slučajevi
ali i uspesi Slovačke.
Uzećemo novce od mafije
od onih što su nas pokrali
i daćemo ih obrazovnim i zdravstvenim delatnostima...
Sa ovakvim ambicijama Mikulaš Dzurinda
seda u svoju prvu premijersku fotelju,
uvodi reforme,
izbavlja Slovačku iz izolacije. Orijentiše nas ka zapadu.
Glasači mu daju drugu šansu;
dodatne 4 godine može da nastavi sa reformama.
Dovodi Slovačku u NATO i Evropsku Uniju.
Međutim, domaća politička scena se slama
slušamo o slučajevima i o onim zagonetnim.
Ja poznajem tu grupicu.
Da li grupica i dalje postoji? Imate li o tome informacije?
Manjinska vlada napokon pada;
KDH napušta koaliciju;
Slede prevremeni izbori;
Ljudi glasaju za promenu;
Stvarno sam zahvalan svih glasačima.
Počinje Robert Fico
Pri jednoj ruci ima Vladimira Mečiara a na drugoj Jana Slotu.
Ova vlada postiže ulazak Slovačke Republike u Šengen zonu
i u EURO zonu
ali se slama i to ne u jednom slučaju.
Akumulirali su se određeni problemi.
Slovačkoj je očito svega preko glave: Bira političku desnicu
i ženu za premijera.
Molim Vas: Verujte ovoj vladi.
Od početka rasuta vlada za manje od dve godine uz prasak pada.
SAS za Euroval izražava nepoverenje u Radičovu.
Iz vedrog neba se u prediznornoj kampanji objavljuje spis Gorila
ljudi su na ulicama
Na prevremenim izborima opet a ovaj put trijumfalno
pobeđuje Robert Fico.
SMER sam vlada.
isto kao što je bio tačno tako
nadajmo se da je to samo u kancelariji.
Parlament je pun novih, potpuno drugačijih političara.
a sa njima se čini da će takođe biti veselo
Svet mafije Organizovani kriminal
Epoha mafijaških gazda, ubistava i poravnajnja računa:
To nije nikakav film već Slovačka realnost devedesetih godina.
Ko je dakle tada imao Slovačku u rukama?
Nije nam mafija pala s neba
Iznedrili su je komnunistički dileri i zatvorenici.
"89 je došlo njeno vreme
Mafija je večna.
Danišovci: jedni od prvih i najbrutalnijih mafijaša
u Bratislavi.
Lideri, zvani Tuti i Papas
uzimali su reket gde su stigli Priča se da su silovali žene direktno u diskotekama.
Pljačkali su ljude na ulicama.
Bila je to prva epoha mišića, snage, uticaja i para.
Prvi oblicu su bili tzv. "reketing" Jaroslav Ivor bivši šef istražitelja
ili reketiranje, ucenjivanje
za pružanje "zaštite"
Završili su u eksploziji auta; no stigoše sledeći:
Diničovci, Sýkora, Tajnibel, Takáč, Surovčík, Svoboda ili Čongradi:
svi su umrli u takozvanim mafijaškim ratovima.
Počeli su da proširuju teritoriju
ali su i isto vreme nailazili na teritoriju
teritoriju uticaja druge grupacije.
Ne govorimo o mafiji samo u glavnom gradu
Svaki region je imao svog bosa
a i taj najveći od najvećih nije bio iz Bratislave.
Bos bosova: Mikulaš Černak!
Ne znam: Vi vidite nekog bosa?
Dokazali su mu 7 ubistava
Njegovim padom pak mafija nije nestala iz Slovačke.
...desno...
Sad mafija posluje
i prostire se i do najviših
političkih sfera, kažu!
Razne ekonomske stvari,
tenderi itd. itd...
gde su u igri
ogromna finansijska sredstva.
Zajedno sa Slovačkom je rastao i ekstremizam.
Strasti protiv Roma i protiv Mađara
u vladu dovode i nacionalistu Jana SLotu
................. na Budimpeštu
ni druga strana nije ćutala.
Romi su 2004. počeli masivno da se bune
protiv novog scijalnog sistema.
pa...mi ćemo da krademo!
Može da ga strefi šlog!
Pustošenje je trajalo nekoliko dana
Sa ulica ih je isterala vojska
Tema: Romi, pak živi i dan danas
Karijeru je na njima založila naprimer Slovačka zajednica
U pomoć, pomoć; Napao me je!!!
Strasti je pobuđivala i takozvana mađarska karta
Odnosi su se zaoštrili nakon slučaja Hedvige Malinove
Ta dva muškarca su naspram mene
viču na mene
Istražitelj je obustavio krivično gonjenje
u ovom slučaju jer nema sumnje
da se delo(postupak) desilo
Formiranje mađarske garde 2008
Slovačka vlada je Mađarima objavila rat
Slovačka ne postoji NE POSTOJI
Od sad: ko uvredi Mađara biće išutiran u dupe.
Legendarne bele čarape! Trajni mini val!
I eto: Još uvek nas to dobro zabavlja.
Sve smo to bili kadri da stavimo na sebe
Samo da bismo bili IN
Danas, pri pogledu na takav izgled
smo ili u zbunu ili se smejemo
Bili smo kao neki kanarinci ili papagaji
Jedan je imao plavu jaknu, drugi žutu
I takva je bila epoha drečavih boja
i šuškavaca
To je bubrežnjača: ona je isto šuškava
Vreme kad ništa veliko nije bilo dovoljno veliko
Stalno smo bili u flanelskim košuljama vezanim u čvor
Kožne i teksas jakne
Mi smo na to, kao momci sa sela gledali kao na...
Hit je postalo šišanje na šerpu
Kad sam bila u školi isto sam se ošišala
Ja sma se isto tako ošišala kad sam bila školarac a kad me je videla moja majka
toliko joj je bilo žao kose da mi za večeru nije dala šunku na hleb.
Godine je to preživelo
a ne ko sad, čovek to opere tri puta i može da baci.
Sećate li se stare čehoslovačke stokorunke (novčanica od 100 ČK)
Sećaš se ko je bio na njoj?
Ako me sećanje dobro služi: radnik i poljoprivrednik
ali od tad imamo već treću valutu:
morali smo da se navikavamo
prvo na markice, a onda na slovačke krune
a ne tako davno i na evre.
I naš rečnik je bogatiji
za dva termina koja pre dvadeset godina nismo znali
inflacija i nezaposlenost.
Januar 1993.
samostalna smo država
Prosečno zarađujemo 4500 čehoslovačkih kruna
Hleb košta 7,50 kruna.
Za njega radimo 10 minuta.
Zajednička čehoslovačka kruna nije dugo izdržala.
Federalne novčanice menjamo za naše slovačke
No, za njih toliko više ne možemo da kupimo.
Rastu plate ali i cene
ali raste i broj ljudi koji ne dobija nikakvu platu.
Otpušteni smo od 1.1.
Vladi poručujemo da smo im zahvalni za sve ovo.
Na sopstvenoj koži počinjemo da osećamo šta znači biti nezaposlen.
Ženu su otpustili.. i skočila je kroz prozor
A to najgore dolazi 2001. godine
Bez posla je bilo iznad 560 000 ljudi
Što u dosadašnjoj istoriji na tržištu rada nema analogiju.
1998. izbore dobija Mikulaš Dzurinda.
i obećava ono što ne može da se ostvari:
dvostruke plate!
Iskreno smo to mislili i silno želeli.
Nije uspelo! No, Slovačku su pronašle inostrane firme.
Kia Motors Corporation se odlučila
za Žilinski region u Slovačkoj.
Mogu ovom instrukcijom da počnem da počnem izgradnju...
Ovo je pokrenulo ekonomiju i
i nezaposlenost počinje brzo da pada
Stalno smo pak siromašniji od drugih.
i na tome postavlja predizbornu kampanju nova zvezda političkog neba.
Dok Slovak, u proseku, može 32 puta da ide u ovakvu kupovinu za prosečnu platu
Čeh ovakvu kupovinu može da obavi 64 puta.
Januar 2009. Iz Amerike dolazi finansijska kriza.
A iz Brisela nova valuta: treća po redu:
Sve cene i plate delimo sa trideset;
Očekivano poskupljenje ne dolazi
Hleb proizvodimo za minut kraće
nego pri nastanku Slovačke
2012. godina: Finansijsku krizu zamenjuje dužnička kriza
i ponovo se otpušta.
Psihički to ne mogu da savladam!
Ovde smo ko prosjaci!!!
Nezaposlenost je opet tamo gde je bila pre dvadeset godina.
Ako su ispred ekrana sad i vaša deca
probajte da ih pitate šta je zajedničko za olovku i audio kasetu?
Kad smo hteli da slušamo muziku ručno smo morali da premotavamo traku
i to da bismo štedeli baterije na vokmenu.
I setite se sa kojim tadašnjim zvezdama
ste doživljavali detinjstvo, pubertet ili prvu ljubav.
Čega se prvo sećam?
Mislim: kad smo lepili po kući postere pevača.
U njega je bila zaljubljena polovina drugarica
A druga polovina je padala u nesvest sa muškim bendovima
Plakalo se: no, ne samo na njihovim koncertima.
A onda je pitao šta pijem i išao je da uzme točeno
Ljudi su pisali tužne događaje za radio
a Viršik ih je čitao
...došao je do nas na traktoru dugo u noć smo se vozili...
Tinejdžeri su satima slušali radio.
kako bi uhvatili omiljenu pesmu te mogli da je snime na kasetu.
Svaki period našeg života je i u nekoj pesmi
koja probudi uspomene kad je nakon mnogo godina ponovo čujemo
i nekako nam bude toplije oko srca.
Lieri iz inostranstva su često mešali Slovačku sa Slovenijom.
Put do nas je pronašla kraljica Alžbeta II
kao i predsednici Vladimir Putin i Džordž Buš
Najviše su nam se pak vraćali DalajLama i papa Jan Pavol II
posete su prihvatali slovački predsednici.
A oni su nam, tu i tamo izazvali i osmeh na licu.
Nakon Mihala Kovača se 1999. u Predsedničku palatu
useljava Rudolf Šuster
i njegov rešo!
Iako nisam kuhinja, verujem da ćemo neki rešo da nabavimo.
Ponudićemo po čašicu jer je napolju stvarno velika zima.
Rudolf Šuster je u svom mandatu ozbiljno oboleo
oporavljao se u austrijskom Insbruku
Poznat je bio i po svojim egzotičnim putovanjima
U lutanjima po Brazilu ga je na kraju je zarobilo opasno indijansko pleme.
2004. godine dolazi Ivan Gašparovič
dugo je bio veran Mečiaru u HZDS
Onda je osnovao sopstvenu partiju i dva puta postao predsednik.
i poznat po svojoj strasti za brzim automobilma.
Besmrtni su pak postali njegovi lapsusi.
Regioni zapadnog BalkOna.
mmm... BalkAna..
Srpska obala...
ju, šta sam to sad rekao?
rekao sam Srpksa... Hrvatska...
Sledećeg predsednika biramo tek za godinu dana
Ne, nisam pio!
Dovoljno je što je u vladi bordel.
Namučile su nas i nepogode: Bile su nemilosrdne i okrutne.
Najveća tragedija za sve vreme postojanja Slovačke
bio je potop na istoku Slovačke
Obimna poplava je izazvala čak 50 žrtvi
nastradala su nažalost i deca.
Materijalna šteta se računala u desetinama milona kruna
Najveća tragedija u Slovačkoj Potop Jarovnice 1998. 50 žrtava.
Treba to preživeti. Bilo je to nešto grozno!
Telo do....vrata... to... strašno!!!
Poplava 1999. šteta od 148 mil. evra
Poplava 2002. Šteta 50 mil. evra.
Poplava 2010. Šteta 526 mil. evra.
Najveća mećava,Tatre 2004. Žrtva:1 Šteta 7,8 milijardi kruda
Užas!
Drveće ko šibice padalo.
Najtragičniji požar
Slovački raj 2000. 6 nastradalih
Najopsežniji požar Tatre 2005.
Najveći požar narodnog kulturnog spomenika zamak Krasna Horka 2012.
Znamo, pak da pokažemo i zajedničko saosećanje
i solidarnost.
Sa velikim tragedijama smo bili tužni
rođenje kojima je sudbina promenila živote
Polomka, Hejce, Novaki ili Handlova.
Reči iza kojih su bol i tuga.
Železara Košice 1995. 11 nastradalih
Istočnoslovačka železara
nakon eksplozije cevovoda, istekao je smrtno otrovan gas
Bio sam jedno 20, 30 m od toga
Poptuno uzaludno je poginulo 11 zaposlenih
Više od 240 je moralo da se zbrine
niko ih nije evakuisao
Nezgoda hodočasnika 2003 13 žrtava
Put do hodočasničkog mesta pri Uhorne je postao
sudbinski za 13 ljudi. Njihov autobus
je sleteo sa puta i nekoliko puta se okretao.
Ovim se, pak, tragične autobuske nesreće ne završavaju
Nezgoda autobusa Hrvatska 2008. 16 nastradalih.
Sudar voza i autobusa Polomka 2009 12 nastradalih
Velika nesreća
Ljudi su ridali, plakali, zavijali...
Grozna tragedija.
2004. godine smo izgubili 4 vojnika
pri raketnom napadu u Iraku.
njihova smrt je bila nagoveštaj mnogo gore tragedije
pad aviona u Hejcima
42 vojnika: nisu preživeli.
Spasio se samo jedini Martin Farkaš
Uvek kad dođem ovde imam osećaj tuge; Bili smo kao jedna porodica,
vrlo dobar kolektiv.
Mnogo mi je žao što sam izgubio tako velike ljude.
Te iste godine je 4 porodice izgubilo
svoje očeve, muževe, braću, sinove.
Neočekivani pad rudnika Novaki
momcima nije dao šansu da prežive.
Novaki postadoše ukleti
Godinu dana kasnije tu je eksplodirao skladište municije
A sudbina se odlučila da ponovo posegne za životima rudara.
20 muškaraca umire pri eksploziji u rudniku Handlova
Rudnik je nepredvidiv.
Volimo naše uspešne sportiste.
Proživljavamo njihove pobede ali i gubitke.
Ohrabrujemo ih za bolje rezultate.
Vičemo na njihove suparnike.
Svi znamo šta sa nama može da uradi hokej:
pevamo, igramo, ispunjavamo trgove...
Slovačka se dugo borila sa time
da ljudi nisu bili odgovarajuće ponosni na našu zemlju.
I upravo nam je hokej dodao samopouzdanje.
Nezaboravna 2002. godina
kad smo postali prvaci sveta
i do dan danas se sećamo tih uzvišenih emocija.
Petrograd je bio samo predjelo
Tad se nismo ni nadali
da se samo spremamo za jedno ogromno iskustvo.
Slovačka se juče otklizala na hokejsko nebo.
Radost nije bila ništa manja kad su godinu kasnije
momci doneli bronzu.
Tu smo pobedili Čehe.
Ta bronza vredi zlata.
Napeto smo proživljavali i finale FED kupa, 2002. godine
Španija:Naše devojke
Tako su tijumfovale, pobedile u fantastičnoj igri.
A sedam godina kasnije smo bili u Poljskoj na ovoj vejavici
srećni radi ulaska u fudbalsko svetsko finale
Ovde je takva euforija da mi se trese jezik ne znam šta da kažem.
Iako nismo bančili po kafanama
zajedno smo proživljavali uspehe naših predstavnika
u raznim, drugim sportovima
Sport nas je i stresao:
Nacionalističke strasti su se razbuktale u toku i nakon fudalskom meča u Dunajskoj Stredi
ali, to najgore nas je tek čekalo!
Ali smo teško mogli da poverujemo u tragičnu vest
o padu aviona.
Tamo nam je poginuo
naša zvezda Pavol Demitra
Možete da vidite tamo tamo je rep aviona,
koji jasno govori o tome da putnici
nisu imali skoro nikakvu šansu da prežive.
Naše hokejaše i navijače je ovaj događaj ujedinio.
i opet smo potvrdili da smo hokejski narod, hokejska nacija.
a 2002. godine smo mogli opet zajedno da se radujemo
za srebrnu medalju.
Možda su bile beskonačno dugačke